MIEKKA KIVESSÄ
Tarinaa kerrotaan nuoren Englannin maan
Ja urheista ritareistaan
Kuollut on kuningas kenestä nyt valtias?
Kuka perii kruununsa?
Koko maa pelkäs' sotaa hirvittävää
Vartos' pelastavaa ihmettä
Ja ihme tuo ilmestyi
Kaupunkiin Lontoon:
Miekka kivessä
Ja kädensijan alle oli kullalla kirjoitettu nämä sanat:
"Hän, joka vetää tämän miekan kivestä" -
- "on koko Englannin laillinen kuningas. "
Moni kiskoi miekkaa kaikin voimin -
- mutta ei saanut sitä hievahtamaankaan.
Ihmettä ei tapahtunut, Englanti ei saanut kuningasta -
- ja vähitellen ihmeellinen miekka unohtui.
Se oli synkkää laittomuuden ja sekasorron aikaa.
Ihmiset pelkäsivät toisiaan -
- ja vahvat riistivät heikompia.
Synkkää aikaa, totta vie.
Epämukavaa aikaa.
Ei vesijohtoja...
Ei sähköä, ei mitään!
Pihkat tästä kaikesta, sanon minä!
Mitä nyt taas? Päästä irti!
Pahuksen ketjunpätkä!
Kaikki on niin hankalaa, yhtä keskiaikaista sotkua.
Katsotaanpa... Hänen pitäisi tulla noin puolen tunnin päästä.
Kenen? Kenen? Sen minä haluaisin tietää.
En osaa sanoa, Arkhimedes.
Tiedän vain, että eräs tärkeä henkilö tulee.
Pötyä!
Kohtalo tuo hänet tänne,
jotta voin johdattaa hänet oikealle tielle.
Ja hänkö tulee puolen tunnin päästä?
- Sen kun näkisi. - Ja sinä näet sen, Arkhimedes.
Hän on... poika.
Noin yhdentoista tai kahdentoista ikäinen pikkupoika.
Laiha pikkupoika.
Ei tuo voi olla hän. Tuo köriläs on ainakin kahdenkymmenen.
Siinä hän on! Tuo laiheliini on suunnilleen 12.
Hän hyppii kuin heinäsirkka.
Katsopa tuota vauhtia!
Ja missä arvelet hänen olevan juuri nyt?
En arvele mitään, Arkhimedes. Minä tiedän, missä hän on.
Alle virstan päässä täältä, metsän toisella laidalla.
Hän tuleejuuri ajallaan, jos kaikki sujuu hyvin.
- Ole hiljaa, Arttu. - Minä yritän.
Kukaan ei pyytänyt sinua mukaan.
- En hievahdakaan. - Vaiti!
Nyt löytyi. Täydellinen maalitaulu.
Suoraan kurkkuun...
Senkin kömpelys!
Anteeksi, Kay. En tehnyt sitä tahallani. Älä!
Jos saan...
Jos saan sinut kiinni, väännän laihan niskasi nurin!
Minä etsin nuolen. Löydän sen ihan varmasti.
Et kai aio mennä sinne? Siellä kuhisee susia.
En minä pelkää.
Omapahan on nahkasi. Sen kuin menet.
Tuollahan se on!
Kas vain. Pistäydyit sittenkin teekupposelle.
Olet tosin hiukan myöhässä.
- Olenko? - Kyllä vain.
Minun nimeni on Merlin.
- Kukas sinä olet? - Arthur. Minua sanotaan Artuksi.
- Onpa hieno täytetty pöllö. - Vai täytetty! Kaikkea sitä kuulee!
Se on elävä ja osaa puhuakin!
Tietysti osaan, jopa paremmin kuin sinä.
Älähän nyt, Arkhimedes. Tule tutustumaan Arttuun.
Anna hänelle anteeksi, hän on vasta pikkupoika.
En näe täällä mitään poikia.
- Anteeksi, että sanoin... - Hän ottaa liian herkästi nokkiinsa.
Herkästikö? Kuka? Mitä?
- Mistä tiesitte? ...että sinä tulisit?
Minä satun olemaan velho, näkijä, ennustaja.
Näen tulevaisuuteen,
satojen vuosien päähän tulevaisuuteen!
Olen jopa käynyt siellä ja nähnyt kaiken tuon.
Nämä ovat tietenkin pelkkiä pienoismalleja.
Esimerkiksi tämä tässä on höyryveturi.
Noin se puksuttaa. Aika hieno, vai mitä?
Sitä ei keksitä vielä aikoihin.
- Näettekö kaiken ennalta? - Kyllä, aivan kaiken.
- Ihan kaikenko, Merlin? - No en aivan kaikkea.
En tiennyt, ketä odottaa teelle, mutta kuten näette -
- ennustin paikan täysin oikein.
Te olette hyvin taitava.
Totta, mutta voit jättää tuon teitittelyn. Sano vain Merlin.
- Haluatko sokeria? - Kyllä kiitos!
Hyvä on. - Sokeri!
Muista käytöstavat. Vieraille ensin.
- Sano sitten, poika. - Sitten!
- Oletko saanut koulutusta? - Olen! Minusta tulee aseenkantaja.
Opettelen miekkailun ja turnajaisten sääntöjä ja ratsastusta.
Oikein hyvä.
Ei kun ei! Tarkoitan kunnon koulutusta:
Matematiikkaa, historiaa, luonnontieteitä -
- englantia, latinaa, ranskaa...
Ei! Sitten! Sitten, pahus soikoon!
Pahankurinen porsliinipytty!
Poikaseni, sinä et...
Et saa varttua ilman kunnon koulutusta.
Enpä kai, herra... Merlin.
Siispä minusta tulee opettajasi.
Mutta minua kaivataan linnan keittiössä.
Sitten pakkaamme laukkumme ja lähdemme.
Katso, tästä sinä pidät.
Higitus, figitus, tsumba, kazan!
Haluan huomion joka kaman
Pakkaamme matkalaukun. Liikettä!
Et sinä. Kirjat tulevat aina ensin.
Hokkus, pokkus, vokkus vaan abra, kabra, dabra, haa!
Pieniks' kaikki kutistuu ja silloin mahtuu mun laukkuun
Higitus, figitus, migitus, mum prestodigitonium!
Alikafes, balikases, malikamas, meripides
Hokkus, pokkus, vokkus...
Seis! Äläpäs riehu, sokerikko. Astiasto on muutenkin halkeillut.
Jatketaanpa sitten...
- Mihin jäinkään? - Hokkus pokkukseen.
Hokkus, pokkus, vokkus vaan ei jää tänne tavaraa
Ihan kohta pääsen tästä laukkuani täyttämästä
Senkin, senkin... Puupää mämmikoura!
Odottakaa! - Menkää te.
Nyt tulee paras kohta.
Higitus, figitus, migitus, mum prestodigitonium!
Olipa kummallinen tapa pakata.
Miten muuten saisin yhtä paljon tavaraa yhteen laukkuun?
- Tuo oli ihmeellistä! - Niinpä tosiaan.
Mutta älä ala kuvitella, että taikuus ratkaisee kaikki ongelmasi.
- Se on harhaluulo. - Ei minulla ole ongelmia.
Kaikilla on. Maailma on ongelmia väärällään.
Pahus! Ymmärrätkö nyt, mitä tarkoitan?
Nykymaailmassa on juuri se vika -
- että yritetään pärjätä lihaksilla ilman aivoja.
- Oletko sinä samanlainen? - Minulla ei ole lihaksia.
- Miten sitten voit liikkua? - Kai minulla hiukan on...
Se riittää. Kehitä aivojasi. Tieto ja viisaus ovat oikeaa valtaa.
Hyvä koulutus on ratkaisevan tärkeää.
Aloitamme heti huomisaamuna.
Päivässä on kuusi tuntia opetusta ja kaksi läksyjen tekoa.
Mutta...
- En ehdi hovipojan töiltäni. - Vai hovipojan!
Siihen asiaan on saatava muutos.
Niin kai sitten...
Et pääse elämässä mihinkään ilman koulutusta.
Jopa näinä alkeellisina aikoina täytyy tietää, minne on menossa.
- Niin... - Niinpä tietenkin!
On suunniteltava tulevaisuutta, löydettävä elämälle suunta...
Missä suunnassa linna muuten on?
Se on pohjoisessa, ihan toisessa suunnassa.
Sitten on pidettävä kiirettä. Vauhtia, vauhtia!
Piru periköön. Piru periköön!
Kukaan täysijärkinen ei säntää yksin siihen korpeen.
- Et olisi saanut päästää häntä. - Kuules nyt, isä.
- En ole Artun holhooja. - Mutta minä olen!
Huolehdin hänestä kuin omasta lapsestani.
Olen kasvatusisänä vastuussa hänestä.
Pois sieltä, rakit!
Miksi sinä kirmailet metsiin ja säikytät kaikki puolikuoliaaksi?
- Anteeksi. - Tuo ei riitä.
Saat neljä miinusta eli neljä tuntia keittiöpalvelusta. Painu kokin luo!
- Mutta haluaisin esitellä... - Ala mennä!
Ison linnan pyörittäminen on tarkkaa puuhaa.
Pikkupojille on pidettävä tiukkaa kuria.
Olen täysin samaa mieltä.
Ja kuka sinä olet? - Tarkoitan sinä.
Minä olen Merlin, ja tämä tässä on Arkhimedes -
- korkeasti oppinut pöllö.
Vai oppinut pöllö! Johan vitsin murjaisit!
Nyt keksin. Olet loihtinut sen, Marvin.
Sinä taidat olla taikuri.
Nimeni on Merlin -
- ja satun olemaan maailman mahtavin velho.
Lopeta jo! Kaikkea kanssa!
Voin antaa näytteen.
Higitus, figitus, migitus, muu Myrskyää, pyryttää, tuuli puhkuu!
Mikä temppu tämä nyt oli?
Minä sanon sitä velhonpyryksi.
Katsohan mokomaa, Kay.
Lumipyry sisällä, ja vieläpä heinäkuussa.
- Mitä siitä? - Voit lopettaa tämän, Marvin.
- Uskon jo. - Alakazam!
Et kai sinä vain harrasta mustaa magiaa?
En toki, en koske siihen pitkällä tikullakaan.
Keskityn lähinnä opettavaiseen taikuuteen.
Siksi tulinkin tänne.
Tulin opettamaan Arttua.
Ei käy päinsä! Minä määrään täällä -
- ja jos aiot sotkea minun systeemini, voit kadota saman tien.
No jopas. Hän katosi.
- Hyvä! - Minä katosin mutta en kuitenkaan.
Jos lähden, et voi koskaan tietää, olenko todella lähtenyt.
Jaa, täytyy tunnustaa...
En osaa sanoa tuohon mitään, Marvin.
- Sinä voitit. Saat jäädä, jos haluat. - Kiitoksia.
Olet kovin ystävällinen ja vieraanvarainen.
Voimme tarjota vain ruoan ja huoneen. Elämme kovia aikoja.
Saat nukkua luoteistornin vierashuoneessa.
Se on talvisin vetoisa mutta näin helteellä talon paras huone.
Se näyttää oikein viihtyisältä.
Ole kuin kotonasi, Marvin.
Marvin ja Marvin...
"Talon paras huone!"
"Vierashuone!" Kuokkavierashuone!
Se vanha mursu erehtyy, jos hän luulee näin pääsevänsä minusta.
Mennään takaisin metsään.
Ei ikinä. Se poika täytyy kouluttaa. Hänellä on suuri tulevaisuus.
Ehkäpä. Moisesta laiheliinista tulee erinomainen nokikolari.
Et kostu mitään tuollaisista puheista.
- Kuka siellä? - Pelinore! Pelinore täällä on!
Minulla on suuria uutisia Lontoosta.
Päästä laskusilta alas.
Vai että suuria uutisia?
En voi odottaa sanomalehteä. Se ilmestyy vasta...
...1200 vuoden päästä. - Arkhimedes, voisitko lentää...
- Ei kiinnosta. - Et voi enää tulla tuon märemmäksi.
- Ei! Ei, ei ja ei! - Arkhimedes!
- Muutan sinut ihmiseksi! - Et uskalla.
- Varmasti uskallan. - No hyvä on, hyvä on...
Tuo tehoaa joka kerta kuin taikaiskusta.
Pelinore! Pelinore!
Terve vain, vanha veikko! Mitä metelöit Lontoosta?
Suuria uutisia. Todella suuria.
Paina puuta ja kerro.
Uudenvuodenpäivänä on turnajaiset.
Mikä uutinen tuo on? Niitä pidetään aina.
Mutta jännittävin juttu on vasta tulossa, Ector.
Turnajaisten voittaja saa kruunun.
Tuleeko hänestä Englannin kuningas?
Koko Englannin kuningas!
- Kuulitko, Kay? - Ei hullumpi palkinto.
Sinä voit voittaa, jos harjoittelet ahkerasti.
Hankit ritarin arvon ja lähdet Lontooseen.
Joo. Mikäs siinä.
- Arttu, haluatko lähteä Lontooseen? - Pääsenkö minä?
Pääset Kayn aseenkantajaksi, jos hoidat tehtäväsi kunnolla.
En halua Arttua aseenkantajakseni.
Lontoon malja. Kayn malja!
Ja metsälinnan viirin malja! Kippis!
Hyökkäykseen!
Paino eteen! Nojaa eteenpäin!
Peitsi vakaana! Pidä peitsi ylhäällä!
Tiukka ote! Tähtää tarkkaan!
Ei, ei, ei!
Varokaa!
Arkhimedes? Missä me olemme?
Rähjäisessä vanhassa tornissa kristikunnan surkeimmassa linnassa.
- Linnassako? - Muistatko edes sitä poikaa?
- Mitä poikaa? - Etkö muista yhtään mitään?!
Älähän nyt...
Ota tiukka ote peitsestä, istu kevyesti ja purista polvilla.
Nojaa eteenpäin ja katso maalia.
Otteesi kirpoaa joka kerta.
Turnajaisissa ei tarvita vain lihaksia vaan myös taitoa.
Se on suorastaan tiedettä.
Vai tiedettä? Yksi pölkkypää yrittää kaataa toista seipäällä.
Arttukin on hulluna siihen.
Se poika tosiaan pursuaa tarmoa.
Tekipä hän mitä tahansa, hän antaa aina kaikkensa.
Tarmo on vain ohjattava oikeaan suuntaan.
Se tuskin onnistuu.
Minä aion tietenkin petkuttaa ja käyttää taikuutta.
Joka ainoaa temppuani, jos on tarvis.
Haluaisin ratsastaa valkoisella ratsulla -
- ja surmata lohikäärmeitä, aarnikotkia ja jättiläisiä.
Mikä sinua estää?
Olen orpo, ja ritarin täytyy olla jalosukuinen.
Pääsisinpä edes Kayn aseen-kantajaksi. Sekin on tärkeä tehtävä.
Totta. Sanoisin jopa, että se on lähes mahdoton tehtävä.
Kun sanoin, että osaan uida kuin kala, tarkoitin sitä kirjaimellisesti.
Osaatko muuttaa itsesi kalaksi?
- Satun olemaan velho! - Osaatko muuttaa minutkin?
Osaatko kuvitella, että olet kala?
Olen monta kertaa kuvitellut niin.
Hyvä. Siinä tapauksessa loitsuni pystyy hoitamaan loput.
Miten se kalaloitsu meni?
- Kuka? Mitä? - Se latinankielinen litania.
Kala latinaksi...
Aquarius, aquaticus, aqualitus.
Ja nyt toivotan teille hauskaa päivää, jos se vain sopii.
Hän on aina äksy aamulla, jos hän valvoo koko yön.
Sitten hän varmaan valvoo joka yö.
Aivan! Hyvin sanottu, poikaseni.
- Kuka? Mitä? - Oletko valmiina? Aloitetaan.
Aquarius, aquaticus, aqualitus, kvum! Aquadigitonium!
Merlin, olenko minä kala?
Olet kyllä -
- mutta et kovin kauan, ellet loiki äkkiä veteen.
Odota tässä kaislikossa. Tulen kohta perässä.
Luulitko, että osaat heti kiitää nopeasti kuin nuoli?
- Enkö olekaan kala? - Sinä vain näytät kalalta.
Sinulla ei ole kalan vaistoja.
Sinun täytyy käyttää vaihteeksi aivojasi.
Olet kahden tason välissä, jossakin katon ja lattian välissä.
Sinun pitää liikkua ylös ja alas kuin helikopteri.
- Mikä helikopteri? - Niin, se on... Tai antaa olla.
Jokainen evän heilautus liikuttaa sinua.
Aloitetaan peräevästä.
Ei noin. Liikuta pyrstöäsi.
Se työntää sinua eteenpäin. Nyt tahdissa.
Oikea, vasen, oikea, vasen, yks, kaks...
Oikealta vasempaan
Maailmaa tää pyörittää
Sisäänpäin, ulos näin
Maailmaa tää pyörittää
Jos ylös meet, ain' alas tuut
- Ja hellekin - Ain' pakastuu?
- Mäen vieressä - Ain' kuoppa on
- Jos eteen meet... ...myös taakse tuut
Eteen, taa Mars ja seis
Maailmaa tää pyörittää
Sisäänpäin ja ulos näin
Merlin! Nielaisin hyönteisen!
Mitä pahaa siinä on? Sinähän olet kala. Se johtuu vaistoista.
- Sanoit, ettei minulla ole niitä. - Niin... Niinkö?
Ei sillä ole väliä. Tärkeintä on, että...
Tähtäät aina ylöspäin
- Älä oo keskinkertainen - Keskinkertainenko?
Aivan. Et saa jäädä oottamaan
Osaas vaiti tyytymään
Jos tahdot, pääset minne vain
Sun itse täytyy yrittää
Siis multa, poika, ohjeen saat:
Onni suosii rohkeaa
Uidaan uudestaan sen meriruohon läpi! Se kutittaa.
Anteeksi.
Samat sanat.
Jos eteen meet, myös taakse tuut Jos liikut, joskus seisahdut
Ja maailmaa tää pyörittää
Päästä irti!
- Senkin mulkosilmäinen rontti! - Kuka? Minäkö?
Älähän nyt. Härkäsammakoita ei kannata suututtaa.
Kaloilla riittää ongelmia muutenkin.
Vedessä on metsiä ja viidakoita ja siten myös tiikereitä ja susia.
Tää maailmaa pyörittää
Luonnossa on tapa tää: vahva heikon saalistaa
Se on myös ihmiselämää vahva heikon nujertaa
Voi sekin olla osasi ellet turvaa älyysi
Voimalla aivojen Tää maailmaa...
Taivahan talikynttilät!
- Taio jotain! - En. Saat selvitä itse.
- Tämä vahvistaa opetukseni. - Minkä niistä?
Hänellä on voimaa, sinulla järkeä. Käytä päätäsi ja keksi jotain!
Hyvin keksitty! Noin käytetään järkeä.
- Hieno taktiikka! - Loppuuko oppitunti kohta?
- Ymmärsitkö opetuksen? - Kyllä! Äly voittaa lihakset.
Selvä, minä hoitelen tuon öykkärin. Hokkus pokkus... Ei kun...
Merlin!
Mitä nyt taas? Tuohan on se poika.
- Mitä ihmettä?! - Apua! Apua!
Apua!
Arkhimedes! Auta!
Mitä ihmettä tuollainen hirviö tekee vallihaudassa?
Muutan sen muikuksi, kautta kaapuni!
- Merlin! - Siinähän sinä olet.
Snik, snak, snorum.
Miten ihmeessä selvisit tuosta?
Se iso kala aikoi syödä minut, mutta Arkhimedes tuli apuun.
Kappas vain...
Se ei mennyt sinne päinkään.
Aioin syödä hänet. Kai muistat, että pidän ahvenesta.
- Uskotko sen, Arttu? - Tuota...
- Arttu! - Minun pitää mennä. Kiitos, Merlin.
- Ja Arkhimedes... - Tyhmyyksiä!
- Arttu! Missä sinä olet? - Tullaan, tullaan!
Arkhimedes...
Miksi melkein hukuttautuisit pienen kalan takia?
Söit niin tukevan aamiaisenkin.
Tyhmyyksiä ja hölynpölyä!
...mutta kun pääsimme syvään veteen -
- ilmestyi valtava, terävähampainen hauki.
- Vaienna hänet, isä. - Se oli suurin näkemäni kala.
- Olipa tavallisen paksu kalajuttu. - Mutta se on totta.
Saat kolme miinusta vitkastelusta ja kolme kalajutusta.
- Mars keittiöön! - Sanoinhan, että hän on tärähtänyt.
Joko niin tai sitten täällä on tekeillä jotain kummaa.
- Kas, sinäkö, Merlin? - Minähän tässä.
Oletko koskaan halunnut olla orava?
Enpä usko.
Sillä pikku otuksella on suunnattomia ongelmia.
On täysi arvoitus, miten se on pysynyt hengissä näin kauan.
Sen elämä on jännittävää, suorastaan vaarallista.
- Haluaisitko kokeilla sitä? - En.
Niinkö? Olisiko se sinusta liian vaarallista?
Ei, mutta sain kuusi miinusta. Minulla on kamalasti töitä.
Mikä sotku!
Tätä keskiaikaista systeemiä täytyy kehittää.
Teen tähän liukuhihnan.
Huomio! Yks, kaks, kol, nel!
Minun piti tiskata nuo.
Kuka sen teki, ei tiedä kukaan Sama se on, kun ei oo likaa
Tiskitus, huuhtius, moppitus, haa!
Tule, lähdetään.
Arttu! Arttu!
Rauhoitu, poika!
Ei! Älä!
Arttu!
Mitä minä sanoin? Katso, mihin hyppäät!
Hyvinhän tässä kävi.
Niin kävi, mutta et voi joka kerta luottaa onneen.
Aloita lyhyillä hypyillä.
Arvioi etäisyys tarkoin, ja...
Huomaatko? Hyppy voi silti epäonnistua.
Älä suhtaudu painovoimaan kevyesti.
- Mitä on painovoima? - Se saa sinut putoamaan.
- Niin kuin kompastuminen, vai? - Juuri niin...
Ei! Se on se voima, joka vetää sinut alas.
Ilmiö, joka aiheuttaa sen, että kaksi vapaasti liikkuvaa kappaletta -
- vetävät toisiaan puoleensa.
Miten pääsemme ohi?
Meidän pitää kai palata takaisin ja väistää sivuraiteelle.
Mene vain. Siinä on riittämiin tilaa.
Häntä ei noin vain harhautetakaan.
Tuo on tyttöorava, vieläpä punaturkkinen.
- Hän on ihan omituinen. - Hän pitää sinusta.
Miksi?
Sekin on luonnon juttuja, mutta en ehdi nyt selittää sitä.
Älä sotke minua tähän!
Äläkä minua.
Merlin! Merlin!
Saat selvitä itse. Taikuus ei pure tähän.
Minä en ole poika... Tai siis en ole orava, olen poika.
Olen ihmispoika, en...
Jätä minut rauhaan!
Mitä minä teen? Hän ei anna minun...
Tyttöorava elää valitsemansa puolison kanssa koko ikänsä.
- En ole orava enää huomenna. - Hän ei tiedä sitä.
Hän tietää vain sen, että sinä olet poika ja hän on tyttö.
- Se on luonnollinen ilmiö. - Mikä?
Se on...
Se on asiantila, mielentila Juttu aivan outo tuo
Ja olennon ihan jokaisen pään se sekoittaa
Et voi sä pyristellä Jos edes yrittää
Hän sun ei anna mennä siis puolisokseen jää
Anna minun olla!
Se leikki on armoton
Mene muualle!
Sallittua kaikki on
Ei löydy selitystä vaik' pohtii arvoitusta
Se on homma outo, oikein kumma juttu
Kuka? Mitä?
Mene muualle! Hus! Etsi itsellesi oma puu.
Turkasen kurret!
Hän saavuttaa, Arttu!
Ei löydy selitystä vaik' pohtii arvoitusta
Se on aivan outo, oikein kumma täysin hassu, ihan hullu
Omituisin, kummallisin... juttu...
Kuulkaahan nyt, neiti... Rouva, minä...
Olette erehtynyt. Jos sallitte...
Hyvä rouva!
Minä en ole mikään poika...
Minä en ole orava vaan...
Ei! Minä olen höperö vanha... Älkää!
Olen vanha mies.
Vanha ihminen! Ymmärrättekö?
No voi sun... Mene matkoihisi. Hus!
Ei voi olla totta. Ei voi olla totta!
Pahus vieköön. Pahus vieköön!
En halua enää olla orava. Siitä on pelkkää harmia.
Sinullako tässä on hankalaa? Katso tuota!
Tee tietä, poika.
Apua! Merlin! Apua!
No jo on kumma!
Nyt tämä hölmöily saa riittää!
Alakazam!
Siinäs näet! Olen ruma, pelottava, äkäinen vanha ukko!
Merlin!
- Siinähän te olette. - Taio äkkiä!
Näetkö nyt? En ole orava vaan poika.
Minähän yritin kertoa sinulle. Olen ihmispoika.
Kunpa ymmärtäisit...
Rakkauden voima on aikamoinen, poikaseni.
Onko se painovoimaa vahvempi?
Kyllä kai, tavallaan.
Minä sanoisin, että se on maailman mahtavin voima.
Ector! Sir Ector! Kyökki!
- Odotahan, poika. - Noituutta!
Kay! Lopeta jo!
Mitä tämä meteli tarkoittaa?
Kyökki on loihdittu. Noiduttu!
Se on takuulla Marvinin tekosia.
Tule! Tiesin, että hänestä koituu harmia.
Talikynttilät!
Mustinta magiaa! - Eteenpäin, Kay! Hyökkäykseen!
Varjelkoon!
Kay!
- Mitä täällä tapahtuu? - Hyppivät heinäsirkat!
Alakazam!
Siinähän sinä olet, senkin vanha vuohi.
Kenen luvalla teet täällä pahoja taikojasi?
Auta minut ylös.
Mitä sanottavaa sinulla on?
Ovatko tiskaus ja siivous sinusta pahuutta?
Minä ratkaisen, mikä on täällä oikein ja mikä ei.
Tämä on Artun työmaata.
Sinun on syytä olla ihmisiksi, jos haluat Lontooseen.
Senkin vanha vuohi! Jos näen sinut vielä kyökissäni!
Ette näe, rouva.
- Johan nyt. Hän katosi. - No niinpä näkyy.
- Ajetaan ukko pois täältä. - Ei, ei, ei!
Hän voi noitua koko porukan ja muuttaa meidät kiviksi.
Se vanha piru voi tehdä mitä vain.
Hän ei ole mikään piru vaan kiltti mies.
Hän tekee hyviä taikoja. Jättäkää hänet rauhaan.
- Saat tuosta kolme miinusta! - Anna hänelle ympäri korvia.
Sanotte pahuudeksi kaikkea, mitä ette ymmärrä.
- Kymmenen miinusta! - Täällä ei saa edes puhua.
Sinä olet jo puhunut ihan tarpeeksi!
Kay! Tästä lähtien Hobbs on aseenkantajasi.
Kuulitko, Arttu? Hobbsista tulee Kayn aseenkantaja.
- Kuulin, herra. - Ehkä opit pitämään suusi supussa.
Anna anteeksi, poika. Minä pilasin kaiken.
Halusit niin kovasti Lontooseen.
Se ei ole sinun syysi. Menetin malttini. Kaikki on pilalla.
Sinun asiasi ovat hyvin! Tästä voi päästä vain ylöspäin.
- Miten muka? - Käytä päätäsi. Saat opiskella.
- Mitä hyötyä siitä olisi? - Sittenhän se nähdään.
- Haluatko yrittää? - Mitä menetettävää minulla on?
Noin sitä pitää! Aloitamme aamulla. Me näytämme niille!
Niin, niin...
Ensin meidän on raivattava keskiaikaiset käsitykset päästäsi.
Teemme tilaa uusille ajatuksille -
- ja tiedoille tulevien vuosisatojen keksinnöistä.
Siitä on vielä paljon etua.
Vai etua! Häntä pidetään hulluna, jos hän väittää maailmaa pyöreäksi.
- Onko maailma pyöreä? - Juuri niin.
Ja lisäksi se pyörii.
- Tuleeko siitä siis joskus pyöreä? - Ei, se on jo.
Se selviää tulevaisuudessa -
- kuten myös se,
että Maa on vain pikkuruinen piste universumissa.
- Missä? - Sinä vain sekoitat hänet.
Poikaparka seisoo kohta ihmetyksestä päällään.
Ihminen on aina ottanut oppia menneestä, ei tulevasta -
- ja sekin on tarpeeksi vaikeaa.
Hyvä on! Tee sitten niin kuin tahdot, Arkhimedes.
Voit ottaa ohjat. Sinä saat olla rehtori ja opettaa häntä.
Sinä teet siis tästä lähin niin kuin minä käsken.
Alkajaisiksi käsken sinun lukea nuo kirjat.
- Kaikkiko? - Siinä on kokonainen vuori tietoa.
- Mutta en osaa lukea. - Mitä?!
- Etkö osaa kirjoittaakaan? - En.
- Mitä sinä sitten osaat? - Tuota...
Sama se. Aloitetaan alusta: aakkosista.
Ensin Aja sitten B.
Silmukka, kaari, ja siinä on C.
- Katso, Merlin, osaan kirjoittaa! - Mainiota, mainiota...
Varsinaisia harakanvarpaita. Jatketaan.
D, E, F ja nyt G.
Se on helppoa kuin... Ei, ei, ei! Käytä päätäsi!
Opitkohan sinä ikinä mitään?
Oletko nähnyt sitä lentävän koneen pienoismallia?
En puutu sinun tulevaisuushömpötyksiisi.
- Mikä vekotin tuossa riippuu? - Siinähän se on.
Oppiiko ihminen lentämään?
Silloinhan hänelle olisi luotu siivet.
Todistan, että olet väärässä, Arkhimedes, jos viitsit katsella.
Sitten mennään!
Ei, ei!
Ihminen oppii totisesti lentämään. Yhtä hyvin kuin kivi!
Se olisi onnistunut, ellei minulla olisi tätä kirottua partaa.
En ole kuuna päivänä...
Eräänä päivänä ihminen oppii lentämään. Olen nähnyt sen.
Olenkin aina haaveillut, että osaisin lentää -
- olisin lintu ja lentäisin kaikkien yllä.
Avis, avitis, aviti, avitem, prestodigitonium.
Se on mieliunelmani, mutta kaikki kai uneksivat lentämisestä.
Olen lintu! Olen lintu!
Älähän hoppuile, poika.
Taidan ensin selittää, miten linnun siipi toimii.
Tässä päällimmäisinä ovat isoimmat sulat...
Mistä pitäen sinä tiedät kaiken linnun siivistä?
Olen tarkkaillut lentäviä lintuja...
Pyydän saada huomauttaa, että minä olen lintu.
Hyvä on, herra Rikkiviisas! Hän on sinun oppilaasi.
Lentäminen ei ole pelkkää mekaanista liikettä, poikaseni.
Se on suurta taidetta, liikkeen suloutta ja runoutta.
Tekemällä oppii parhaiten. Näin korkealta on hyvä harjoitella liitoa.
Levitä siipesi täysin auki. Juuri noin.
Pyrstö levälleen.
Nouse varpaisillesi, ja sitten mennään!
Nosta jalat vatsan alle tällä tavalla. Juuri noin.
Älä pyristele ilmavirtauksia vastaan.
Jopas jotakin! Ei hullumpaa, poika!
Sinähän olet luonnonlahjakkuus. Oletko varmasti ensi kertaa?
Arttu! Haukka! Haukka!
Varo!
Arkhimedes, auta!
Arttu! Arttu!
Joku taitaa olla sairas. Mikäs sen hauskempaa.
Se onkin pelkkä nokinokkainen varpusenrääpäle.
En oikeasti ole varpunen vaan poika.
Merlin taikoi minut. Hän on maailman mahtavin velho.
Vai Merlin? Maailman mahtavin mämmikoura!
Pikkusormenikin on mahtavampi kuin hän.
Et kai väitä, ettet ole kuullut Matami Mimmistä?
Enpä ole tainnut kuulla.
Matami Mimmi! Voi sentään...
Minä olen paras. Olen aivan ihmeellinen.
Mun kosketuksein voimaa tihkuu
Simsalabim ja kukka kuihtuu
Murheja suru mua ilahduttaa
- Sehän on kamalaa. - Kiitos.
Tuo kävi vielä ihan helposti -
- koska olen suuri ja mahtava mainio Matami Mimmi.
Tiedätkö mitä? Osaan muuttaa kokoanikin.
Voin olla suuri, täyttää talon
Tai voin olla pieni hiirulainen
Musta noituus on juttuni mun
Se käy kuin tanssi.
Koska minä olen mainio Matami Mimmi!
Mainiota!
Tiesitkö, että voin muuttua vieläkin rumemmaksi?
Se olisikin melkoinen temppu. Tarkoitan...
Lyödäänkö vetoa? Pöö!
Minä voitin! Enkö olekin kammottava, täysin vastenmielinen?
- Kyllä vain. - Ei tämä vielä mitään. Katso!
Voin olla kaunis, ihana niin
Ääni on kuulas, pitkät hiuksein
Se on vain pintaa, simsalabim
Ja ruma akka oon taas!
Koska mä oon mainio, mainio Matami Mimmi!
Mitäs nyt sanot, poika? Kuka on paras?
Merlinin taikuutta voi aina käyttää johonkin hyvään.
- Näkeekö hän sinussa jotain hyvää? - Kyllä kai.
Se on minun silmissäni paha juttu.
Minun täytyy valitettavasti tuhota sinut.
- Tu-tuhotako? - Annan sinulle mahdollisuuden.
Olen hulluna peleihin. Aloitetaan sitten, poika.
Tässä pelissä on pysyttävä varpaillaan.
Minä voitin! Minä voitin! Peli loppui.
Senkin pikku peto! Väännän laihan niskasi...
Mimmi! Mitä sinä touhuat?
Merlin! Tulit juuri ajoissa. Me vain vähän leikimme.
- Hän aikoi tuhota minut. - Ja minkä sinä sille mahdat?
Haluatko tapella? Haluatko taikakaksintaistelun?
- Kuten rouva tahtoo. - Mennään sitten ulos.
Teidän jälkeenne, rouva.
- Mitä täällä tapahtuu? - Mikä on taikakaksintaistelu?
Se on kekseliäisyyskilpailu. He muuttuvat eri asioiksi -
- ja yrittävät tuhota toisensa.
Katsele, niin ymmärrät.
Minä määrään säännöt, jos sopii.
Hän haluaa ne vain siksi, että voisi rikkoa niitä.
Hoidan sinut myöhemmin, höyhenaivo.
Sääntö yksi: ei kivilajeja tai kasviksia, vain eläimiä.
Sääntö kaksi: ei taruolentoja kuten pinkkejä lohikäärmeitä.
Sääntö kolme: katoaminen on kielletty.
- Sääntö 4: huijaaminen on kielletty. - Sopii. Otetaan 10 askelta.
Yksi, kaksi, kolme, neljä...
- Merlin! Hän katosi. - Mimmi, määräsit itse säännöt...
- Muutu joksikin muuksi! - Mietin vain ensin...
Higgeti, piggeti... Ei.
Nopeasti, Merlin!
Kuulehan nyt! Tämä on jo...
- Muutu isommaksi! - Muutu pienemmäksi!
Mimmi...
Merlin! Katoaminen on kielletty.
Mimmi? Oletko sinä? Mitä täällä nyt tapahtuu?
Senkin kömpelys!
Vai yritit sinä litistää minut?
Bravo!
Odotahan vain! Tämän sinä saat maksaa.
Vai haluat sinä kovia otteita?
Hyvä on, Merlin. Teen sinusta muusia, senkin vanha rapu.
Jukran pujut!
Täältä tullaan, Mimmi, tahdot tai et!
Et uskalla, Merlin!
- Sinä kielsit lohikäärmeet. - En sinipunaisia.
Minä voitin!
Inhottava noita-akka! Nokin häneltä silmät päästä.
- Hän hävisi. - Hän katosi.
En ole kadonnut, olen vain hyvin pieni.
Olen harvinainen ja erittäin ärhäkkä tautibakteeri-
- ja sinä olet saanut minut.
Aluksi sinulle tulee pilkkuja.
Sitten sinun tulee ensin kuuma ja sitten kylmä...
... ja sen jälkeen alat aivastella.
Varo!
Sinä senkin vanha ketku!
Se ei ole vakavaa. Paranet muutamassa viikossa -
- ja olet taas entiselläsi, ikävä kyllä.
Suosittelen pitkää vuodelepoa ja runsaasti auringonpaistetta.
Inhoan auringonpaistetta! Se on niin iljettävän terveellistä!
Inhoan sitä! Inhoan sitä!
Olit ihmeellinen, mutta olisit voinut kuolla.
Se kannatti, jos sinä opit jotain.
- Tieto ja viisaus ovat voimaa. - Oikein. Keskity vain opintoihisi.
Aivan varmasti. Lupaan sen.
Malja poikani Kayn voitolle Lontoossa.
Sir Kayn.
Minuthan on lyöty ritariksi.
Niinpä tietenkin, poikaseni. Malja sir Kaylle -
- ja kenties tulevalle Englannin kuninkaalle.
- Varokaa vähän. - Kuningas Kay. Kammottava ajatus.
Sir Ector! Hobbs on saanut sikotaudin.
Hän on turvonnut kuin rupisammakko.
Kay tarvitsee uuden aseenkantajan. - Arttu, sinä lähdet.
- Minne? - Aseenkantajana Lontooseen.
Sir Ector!
Merlin! Arkhimedes! Merlin!
Katso! Minusta tuli aseenkantaja!
Sepä hauskaa.
Totta vie. Tuo narrinpuku sopii hyvin saappaankiillottajalle.
- Tämä on aseenkantajan nuttu... - Luulin, että pääsisit pitkälle.
Luulin, että sinulla on järkeä päässä.
On sinullakin hieno tulevaisuus. Saat passata sitä Kay-tolvanaa.
Onneksi olkoon vain!
Mitä minä sitten teen? Olen pelkkä nolla.
Et ymmärrä tästä mitään.
On kunnia olla Kayn aseenkantaja.
Kaikista idioottimaisista!
Painun Bermudaan pihisemään!
- Minne hän meni? - Bermudaan kai.
- Missä se on? - Sitä ei ole vielä löydetty.
- Tuleeko hän takaisin? - Kuka tietää? Kuka tietää mitään?
Turnajaiset koko Englannin kruunusta alkakoot!
- Ottelu ratkaistaan miekoin. - Miekallako?!
- Voi ei! - Kay... - Mitä nyt?
Minä... Minä unohdin miekkasi.
- Minun miekkaniko?! - Jätin sen majataloon.
Senkin avuton ääliö!
Sen on parasta löytyä, tai takaisin ei ole tulemista!
Päästäkää sisään! Kuuleeko joku? Päästäkää sisään!
Ei kannata. He ovat turnajaisissa.
Mitä minä nyt teen? Kayn on saatava miekka.
Katso tuonne kirkon pihalle.
Miekka! Arkhimedes, miekka!
Sitä voikin olla hankala irrottaa.
Varo vähän!
- Ehkä se pitäisi jättää siihen. - Kayn on saatava miekka.
Tule, mennään nopeasti.
- Pian on sinun vuorosi. Valmistaudu. - Kay! Tästä saat miekan.
- Ei tämä ole minun miekkani. - Hetkonen, Kay!
"Hän, joka vetää tämän miekan..."
Tämä on kiveen isketty miekka!
- Miekka kivessäkö? Ei voi olla! - Mutta kyllä se on.
- Taikamiekka! - Turnajaiset seis!
Joku on vetänyt miekan kivestä.
Mistä sait tämän?
Vedin sen alasimesta, joka on kirkon pihalla kiven päällä...
Poikahan on oikea voimamies!
Meitä nauretaan. Puhu totta!
- Minähän puhuin. - Todista se. Mennään kiven luo.
Niin, todista se!
Näytäpä nyt se ihmetemppusi.
Odotahan! Kuka vain saa sen irti nyt, kun se on jo kerran irrotettu.
Pistä kaikki voimat peliin, Kay.
Nosta hartiavoimin!
- Tuo ei ole reilua. - Annetaan pojan yrittää.
Sitä minäkin. Antakaa pojan yrittää.
Ole hyvä.
Tämä on ihme, taivaan ihme! Poika on meidän kuninkaamme.
Johan nyt!
- Mikä pojan nimi on? - Arttu. Tarkoitan Arthur.
- Eläköön kuningas Arthur! - Kauan eläköön kuningas!
Uskomaton juttu!
Anna anteeksi, poikani. Anna anteeksi.
- Älkää nyt, herra. - Kay! Kumarra kuningastasi.
Ihme tapahtui lopulta uudenvuodenpäivänä kauan sitten -
- ja kuningas Arthurin kunniakas valtakausi alkoi.
En osaa olla kuningas, Arkhimedes. En osaa hallita.
Minähän käskin jättää miekan rauhaan.
Voin karata! Senhän minä teenkin.
- He saavat etsiä jonkun muun. - Mene sivuovesta, Arttu.
Kauan eläköön kuningas Arthur!
Tuolla on toinen ovi.
Kauan eläköön kuningas Arthur!
Meidät on piiritetty.
Kunpa Merlin olisi täällä.
Merlin! Merlin!
- Tulit takaisin Ber... - Bermudasta.
Aivan, palasin Bermudasta ja 1900-luvulta.
Enkä jää kaipaamaan sitä.
Se on yhtä suurta uudenaikaista sotkua. Alakazam!
- Jouduin kuninkaaksi! - Hän veti miekan kivestä.
Niinpä tietenkin!
Kuningas Arthur ja hänen pyöreän pöydän ritarinsa.
- Pyöreänkö? - Vai haluatko kulmikkaan?
Ei, pyöreä käy hyvin.
Sinusta tulee legenda, poikaseni.
Sinusta kirjoitetaan kirjoja vuosisatojen ajan.
Sinusta saatetaan jopa tehdä elokuva.
Mikä on elokuva?
Se on vähän kuin televisio-ohjelma mutta ilman mainoskatkoja.